EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vi startar med botemedlet direkt.
Vad fan?
- Lea? Vad har hänt? - De har varit här.
- Vilka då? - Främlingarna. Och nu är de döda.
Okej, om de har varit här en gång kommer de tillbaka. Vi måste köra igång.
Rasmus måste vila lite.
Blir han inte botad så kan han bli sämre.
Han kommer att bli bra.
Hur mår du?
Okej, du har feber.
Kom.
Är du okej, Sarah?
Vad tror du själv?
Kom.
Gör det inte.
Glöm inte vad han har varit med om. Han är svag.
Pappa säger att jag är svag.
- Är vi redo? - Snart.
Fie kollar resultaten så att vi vet att de är rätt.
Okej. Vet du hur det fungerar?
Inte till hundra procent.
Jag vill göra det.
Jag vill bli som vanligt igen.
Jag vet vad jag gör.
Men tänk om nåt går fel? Om det händer nåt?
- Det är jag som ska skydda dig. - Jag är gammal nog att skydda mig själv.
- Du kan ju inte ens knyta dina skor. - Nej, men det behöver jag inte.
Lägg av.
Kanske om du inte gjorde det åt mig hela tiden
så kunde jag själv börja fatta beslut.
- Är det på grund av henne? - Vem då?
Vem då? Tror du att jag är dum?
Sarah.
Nej.
Lägg av.
Vi behöver inget botemedel.
De vill döda oss.
- Du finns inte. - Vi skulle kunna döda henne.
Vi har förmågor hon inte förstår.
Varför ska hon vinna?
Hej.
- Får jag sätta mig? - Självklart.
Var är Martin?
Han har dragit.
Det har Patrick också gjort.
Jag tror inte att de kommer tillbaka.
Det är inte ditt fel.
De som inte är kvar här längre...
...valde själva att gå.
Det är de som sviker. Kom ihåg det.
Det var hon som jävlades med dig, Martin. Du hade inget val.
Nu mår du dåligt och det är patetiskt. Men det är typiskt kvinnor.
De kryper in i huvudet på en och pissar på alla hjärnceller...
Patrick, vi pratar inte om det.
- Visst, visst... - Och så förklarar du en sak för mig.
Hur får vi ut kapslarna när vi kommer till Apollon?
- Vi... - Du vet inte?
- Men... - Du vet att nån har fått ut dem?
Öh... nej.
Så vi vet bara vart vi ska, men inte vad vi gör när vi kommer fram?
- Typ så. - Okej, grymt.
Vilken kanonplan, Patrick.
Jag försöker att jobba med det vi har.
- Har du nåt bättre förslag? - Nej.
Ska vi inte bara få ut kapslarna och sticka?
Det är det vi ska. Det är för fan det vi ska göra!
Nå?
Du hade fan i mig rätt. Det finns två styrande gener.
- Vad betyder det? - Att vi kanske har ett botemedel.
Men vadå?
Han måste få veta hur farligt det är och att det finns risker.
Det vet han.
Okej. Gör du det också?
Inser du att du kan mista honom om det går fel?
Fie...
Jag måste döda honom om han inte blir botad.
Va?
Det kommer inte att hända. Det här är vår chans.
- Ja, vår sista chans. - Och den ska vi ta.
- Okej? - Okej.
Hej.
- Vad gör du här? - Jag ville titta till dig.
Sarah, du vet väl att allt det här... Jag gör det så vi kan vara tillsammans.
Om jag överlever så länge.
Förlåt...
Det är okej.
Jag har börjat få väldigt märkliga syner.
- Jag har börjat se mig själv som barn. - Okej.
Vad gör du som liten, då?
Jag säger att jag ska låta bli att botas.
Det tycker jag också.
Det förstår jag inte. Jag gör allt det här så att vi...
Så att vi ska vara tillsammans?
Rasmus, se dig omkring.
Det här helvetet jag bor i...
- Jag kommer aldrig härifrån. - Jodå.
Om du vill vara med mig är vi fast i en steril skolåda
tills jag dör av en simpel infektion.
- Varför säger du så? - För att det är sant!
Vi kommer inte att ha fler bra dagar tillsammans. Inte när det är så här!
Förlåt...
Sarah... Du får inte röra vid mig!
Lustigt, va?
Det du vill bli kvitt, det önskar jag att jag hade.
De tar bort det så snart de kan.
Du kanske inte tror på det här, men det gör jag.
Här. Här...
Hon vill inte att vi blir starka.
Hon vill förgöra oss.
Förlåt! Jag ville inte skrämma dig.
Ingen fara.
Vad är det?
Du är tjej, va?
Jo, det är jag ganska säker på.
- Får jag fråga dig en sak? - Vad kan jag som tjej hjälpa dig med?
Vad är det?
Är det...
Är det Lea?
Du gillar henne och hon gillar dig.
Ja.
Vad är problemet, då?
Jag är så himla rädd.
- För vadå? - För att förlora henne.
Det är löjligt...
Du...
Inget kommer att hända med Lea, men det är okej att säga att du är rädd.
Det är som med dig och Martin. Ni har det ju också tufft.
- Det är lite annorlunda. - Är det?
Nånting kommer alltid i vägen.
Viruset.
Världens undergång.
Jag trodde bara...
Jag trodde bara att det skulle vara vi.
Att vi två skulle vara tillsammans.
- Det var det han lovade mig. - Ja.
Om han var kvar här, vad skulle du då säga till honom?
Jag skulle säga att han är en idiot.
Okej. Jag ska nog säga nåt annat till Lea.
Ja, det tror jag är en bra idé.
Tack, Simone.
Petra!
Ja?
Jag har hittat mat!
Det är fullt av svart virus. Kasta det, för helvete.
Kasta det!
Ställ er upp. Nu!
Upp. Upp.
In i bilen med er.
Kom hit!
Kom här.
- Vi måste härifrån. - Ja.
Kom.
Vi ska vara de första, okej? Vi ska vara de första.
Vad är det första du ska göra när du kommer ut ur zonen?
Jag ska leta upp en ren toalett.
Sen ska jag skita och torka röven med rent papper och tvätta händerna.
- Med tvål. - Det är sånt jag brukar säga.
- Jag har tänkt på det i sex år. - Det hörs tydligt.
Och du då?
Vad tänker du göra?
Skaffa mig ett hus.
En fru...
Nån som vill ha mig.
Ett jobb.
Jag vill få ordning på all skit som jag aldrig fick ordning på förut.
Vad är det?
Har du sett Patrick?
- Får jag inte lov att ha känslor? - Jodå.
Mjukis.
Håll käften.
Patrick.
Vad fan är det där?
Ska vi gå tillbaka och varna de andra om de tror att de kan stoppa det?
Nej, vi fortsätter.
Du måste lita på mig.
Hon vill förgöra oss.
Lita på mig.
Lea? Jag behöver prata... med dig.
Jag vill visa dig nåt först.
Vad är det?
Välkommen in.
Oj.
Det är vi.
Och allt vi har gjort.
Alla fina stunder.
Det är när jag hjälpte dig att laga mat.
- Det var du urkass på. - Ja, jag brände vid maten.
- Vi hade inte ätit på tre dagar. - Nej.
- Du blev inte arg på mig. - Nej. Du gjorde det inte med flit.
Nej.
Vad är det där?
Det är när jag hjälpte dig att hitta nya glasögon.
Du har dem fortfarande.
Ja, det finns ju inte drivor med coola glasögon.
Nej.
Jag vet att du är rädd. Det är ingen fara, det är jag med.
Men det hjälper att tänka på alla fina minnen vi har när du blir rädd. Okej?
Okej.
Kom.
- När får jag botemedlet? - Vad gör du?
- När får jag botemedlet? - Inte förrän i morgon.
- Jag kan inte vänta. Jag mår inte bra. - Det förstår jag...
Nej, det gör du inte! Jag håller på att bli galen!
Lyssna inte på henne.
Hon ljuger.
- Rasmus. - Varför går det inte nu?
För att det inte är klart.
Jag vill ha det nu.
Rasmus, sluta! Sluta upp med det där!
Gå till ditt rum.
Jag säger till när det är klart.
Det är inget fel på oss.
Hon vill inte att vi ska vara starka.
Du tar bara botemedlet för att hon säger åt dig att göra det.
Hon vill att du ska vara svag som pappa sa.
Håll tyst!
Låt mig vara!
Nej!
Rasmus!
Men vi gick ju bort från det.
Ska vi hitta en annan väg, eller?
Det här är rätt väg.
Där.
What the fuck?
Det måste ha hänt nåt här.
Det är tomt.
Magnetmaskinen ska finnas i källaren.
Redo?
Funkar den fortfarande?
VÅNING -1 BEHÖRIGHET KRÄVS
KONTAMINERAT
- Martin, vi ska bara... - Hysch.
Kom!
Vad fan...?
Sa de nåt om ett labb i videon?
Bara att magneten skulle vara i källaren.
Jag sa till honom att det inte var klart.
Han fick inte i sig så mycket, viruset finns kvar i honom.
Varför gjorde han det?
För att jag inte hade nåt val.
Hur mår du?
Varför gjorde du det?
För att...
För att jag såg syner och hörde röster, och...
De sa...
Vad då?
Vad sa de?
Hon vill att vi ska vara svaga.
Du behöver mig.
Vad sa de?
Jag tror inte att vi kan ta ut det.
Jag tror att det är en del av mig.
- Varför säger du det? - För att...
För att det är så det känns.
Eller hur?
Viruset måste ha en värd för att överleva, så det är därför det känns så.
Men det är inte verkligt, det är bara en känsla.
- Men det känns verkligt. - Ja, känslor gör det.
Vad fan höll de på med där inne?
Vi borde inte vara här.
- Tänk om de aldrig hittade maskinen? - Det gjorde de. Den måste vara här.
Det tror jag inte.
Och vi ska inte vara här.
Hej...
Hej.
Vi är redo om en timme. Rasmus kommer att klara det.
Ja.
Du...
Varken du eller botemedlet kommer att döda honom.
Men Fie... Jag vet inte om han vill längre.
Han är nog bara rädd.
Ja...
Det är fan i mig jag också.
Sarah.
Vad har hänt?
Fie sa att du försökte ge dig själv botemedlet.
Ja.
Men det hade ingen verkan?
Nej, jag...
Jag ville ta hela dosen, men jag klarade det inte.
Det var som om jag gick sönder inombords.
Som om allting... gick i bitar.
Jag kan inte förklara, men det kändes fel.
Kanske för att det är fel.
Du och jag är likadana.
Jag har alltid varit sjuk.
Jag minns inte hur det är att inte vara sjuk. Som du har det med viruset.
Om det känns så fel ska du kanske inte göra det.
Du är kanske bättre lämpad att avgöra det än din syster är.
Sarah...
Viruset är en del av dig.
Hjälp!
Martin, tatueringen.
Vad fan?
Ni borde inte ha kommit hit.
Vem är du?
Hallå! Hallå!
Om jag inte gör det här slungas viruset ut i rummet...
...inom...
...en minut och 53 sekunder.
Vad fan är det du gör?!
Hallå!
Dörren!
- Hallå! - Hur öppnar man dörren?!
Hur öppnar man dörren?
Ökad dos, ja.
0,05 mg.
Han är helt jävla knäpp!
Det borde räcka.
- En minut och 20 sekunder. - Fan!
Släpp ut oss, okej?!
Undan. Undan!
Fan!
Öppna dörren!
Det kan jag inte. Jag måste stoppa det och hålla honom vid liv.
Visst, men släpp ut oss först.
- Öppna dörren. - Ni kan redan ha smittats av viruset.
Jag måste göra några tester. Ni får inte bara gå.
Titta på mig.
Du...
Vet du överhuvudtaget att det fungerar?
Va?
Har du testat det förut?
Trettiofyra sekunder... Sen får vi veta.
Tio, nio...
...åtta, sju...
...sex, fem...
...fyra, tre...
Öppna dörrjäveln!
Patrick, handen!
Kom hit!
Ut, ut!
Fort!
- Det fungerade. - Nej.
Hallå!
Vad fan är det här för ställe? Va?!
Det var här vi skulle ha löst det.
Det var här vi skulle besegra det, men viruset vägrar ge med sig.
Så ni har försökt att utplåna viruset?
Vi kan inte kontrollera det.
Alla försök har bara gjort viruset mer aggressivt.
Det har dödat alla som har försökt ta bort det.
Det kommer att utrota oss.
Det är meningslöst, fattar ni inte det?
Döda mig.
Jag orkar inte längre.
Döda mig då!
Spring!
Hej.
Är det dags?
Ja.
Snart.
Är Rasmus okej med det? Vill han?
Ja.
Okej.
Du...
Kom.
Du är stark, Simone.
När du väl bestämmer dig för nåt är du stark som en oxe.
Allt det här är bara möjligt för att du tror på det.
- Det vet jag inte riktigt. - Jo, det gör du.
Så länge du är här kommer det att gå bra.
Du har offrat så mycket, och nu kan du rädda oss alla.
Du lägger ett stort ansvar på mina axlar.
Ja, men inte ett större ansvar än du kan bära.
- Här. - Tack.
- Är du okej? - Ja.
- Jag vill inte. - Vadå?
Botemedlet, jag...
Det känns fel. Jag vill inte göra det.
Jag förstår, men...
Fie säger att det bara är en känsla, men hon vet inte hur det känns.
- Vi ska inte göra det. - Apollon kan dyka upp när som helst.
Jag är inte rädd för Apollon. Jag är rädd för vad jag gör om...
Jag kan inte kontrollera det.
Vi ska inte göra det.
Varför säger du ingenting?
Det är för ditt eget bästa.
Fan också!
Vi måste tillbaka.
Vi måste tillbaka innan de försöker bota honom.
Om de gör det...
...dör de allihop.
Du...
Rasmus...
Rasmus, lugn.
Ligg kvar.
- Vi ger dig botemedlet nu. - Nej, jag vill inte ha det.
Det går snabbt. Gubben...
- Simone? - Slappna av.
- Får han botemedlet nu? - Ja.
Rasmus, det är fort överstökat.
Simone, jag vill inte ha det!
Jag vill att du... Jag vill att du släpper mig nu!
Fie.
Jag vill inte ha det. Släpp mig nu!
Nej, jag vill inte ha det!
Fie, sluta!
Låt bli!
Stopp! Hämta Sarah!
Simone!
Simone, ut!
Simone!
- Simone... - Lugn.
- Jag kan inte kontrollera det. - Lugna ner dig.
Jag kan inte kontrollera det!
Simone!
Rasmus...
Simone!
Simone, ut!
Nej...
Jo.
Lea, nej!
Lea, gå ut härifrån!
Lea, nej...
Nej! Nej, Lea!
Nej, Lea! Nej!
Lea, nej!
Undertexter: Fredrik Papp